Jenei Gyula
![Facebook](/plugins/content/jp-bookmark-icons/facebook.gif)
![Google bookmark](/plugins/content/jp-bookmark-icons/google.gif)
Óraátállítás
valamiért fönnmaradok majd az iskolában. fönn-
maradni annyit jelent, büntetésből nem mehetek
haza órák után, mert mondjuk, nem csinálom meg
a leckét, rosszul felelek, nem figyelek vagy ren-
detlenkedek, a tanár észreveszi, s tanítás után
beültet néhányunkat egy terembe: különórát tart
vagy házit kell írnunk, esetleg büntetésből százszor
egyetlen mondatot, ami lehet ígéretet, s erkölcsi
tanulság. én ritkán maradok fönn, talán csak
egyszer, amikor a földrajztanárnő, aki azt tanítja
majd nekünk, hogy a szocializmust úgy kétszáz év
múlva váltja a kommunizmus, nos, a tanárnő
egyszer nem enged haza órák után. amikor
ezt a verset írom, már nem fogok emlékezni, mi
lesz a hiányosságom vagy a vétkem. a fönn-
maradásra sem emlékszem, csak a pillanatra,
amikor közli velem, s arra, amint megyek haza-
felé, s majd azon töprengek, otthon mit mondjak,
miért késtem. a fönnmaradás ugyanis szüleim
szerint főbenjáró vétek, bizonysága annak, hogy
valamit nem, vagy rosszul csinálok. szo-
rongva megyek hazafelé, leszek vagy tizenkét
éves, nyitom a kaput, jó idő lesz, nagy-
anyám és apám a gangon ténykedik, s olyan
természetesen viselkednek, mintha nem is késtem
volna egy teljes órát. benézek a konyhába.
látom, hogy fél kettőt mutat a vekker, pedig
már fél három lesz. megnyugszom: rosszul jár,
s apámék nem vették észre a késésem. akkor sem
fogok gyanút, mikor apám megkérdi, hány óra,
s én azt hazudom, amit a mutatók mutatnak.
apám kérdez még: rendben volt-e minden
az iskolában és hazafelé jövet. megkönnyebbülten
bólogatok, rendben, persze. rendben minden. de
amikor azt kérdi majd, hogy nem maradtam-e
fönn, ideje lesz gyanút fognom, hogy valamelyik
osztálytársam a szomszéd utcából elkotyogott
valamit. és akkor összedől a világ egy délutánra
vagy egy hétre. talán meg is ver apám, talán csak
a tanmeséjét hallgathatom: nem elég, hogy fönn-
tartanak, még hazudok is, pedig megkaptam
az esélyt, hogy bevalljam, hiszen rá is kérdezett.
igen, de közben a lehetőséget is megkapom, a csá-
bítást, hogy talán mégsem tudják meg, mert rosszul
jár az óra, miközben csak apám tekeri vissza
majd a mutatókat, hogy csapdát állítson a gyere-
kének, aki azt gondolja akkor, vagy később,
mikor felnőttként ezt a verset írja, és a kettő
közötti évtizedekben is, mert sokszor eszébe jut
a történet, szóval azt gondolja: az óra vissza-
állítása nem kisebb hazugság, mint bármilyen
kapcsolat – s az idő: viszonylagos.
( 1 Vote )